Превод: Bakuramariks @Отаку България http://otaku.bg/
Звънеца.
Да отиваме в час.
Време ли стана? Благодаря, че ми помагаш с ученето.
Заповядай, Манака-кун.
Какво е това?
Написах списък с канджи, които могат да се появат на теста.
Теста наближава и реших, че може би ще ти помогне.
Или съм го направила напразно?
Не, много ти благодаря.
Ами аз ще влизам в час.
Написано е на ръка.
Прави всичко това за мен...
Наистина се радвам!
Тоджо е добър човек.
Има да учи за нейните тестове и в същото време заради мен отлага ученето.
Обучава ме, помага ми и пише романи, които ме държат в напрежение...
Харесвам времето прекарано с Тоджо.
Какво говоря?
Аз излизам с Нишино.
Не, не е това, което си мислиш, Нишино! Не съм казвал, че харесвам Тоджо.
Защо съм така нервен?
Джунпей-кун.
Хайде да си ходим. Побързай.
Извини ме Нишино. Идвам.
Джунпей-кун, добре ли вървят уроците?
Да. Старая се, за да можем да влезем в "Изумизака" заедно.
А и се събуждам рано сутрин, за да може Тоджо да ме обучава.
Тоджо?
Кой е Тоджо?
Ами...
Тоджо.
Манака-кун.
Имаш ли минутка?
Нишино...
Благодаря ти, Тоджо-сан.
Ако с нещо мога да помогна,...
Така се радвам...
Джунпей-кун, учил си заедно с ученика номер едно в училището.
Трябваше да ми кажеш по-рано.
Тоджо-сан, не знам как да реша това линейно уравнение.
Линейно уравнение? Дай да видим...
Добре. Ето това например.
Това?
Да.
Обясни, обясни.
Това става така.
Ако това отиде там става ето така.
И тогава Х придобива такова значение и отговора излиза.
Така е.
Трябва да си го запиша преди да забравя.
Много си умна, Тоджо-сан.
Обясняваш много по-добре, отколкото учителя.
Аз не мисля така, но...
Да не имам нещо на лицето?
Тоджо-сан, защо винаги носиш очила?
Имаш красиво лице.
Нали така, Джунпей-кун?
Да, да.
Тоджо-сан, махни си очилата за малко.
Недей!
Дай да видя каква си красавица.
Но аз...
Джунпей-кун!
Смятам, че не е хубаво да я караме насила.
Наистина? Каква загуба.
А ще си пуснеш ли бретона?
Дори и само това да направиш лицето ти ще...
Добре дошли!
Човека, който посред зимата носи потник...
Това е педагогическия съветник, Ширатори!
Лошо. Има очите на ловец, който търси плячката си.
Трябва бързо да се махаме оттук. Ще е неприятно, ако ни открие.
Прав си. Тоджо-сан, побързай.
Определено не искаме да въвличаме нашия номер едно в училището, нали?
Но учителят е пред нас. Не можем да тръгнем.
Какво да правим... Вижте!
Това сигурно е задния вход, нали? Да избягаме оттам.
Мидори-сан...
Здравейте, и днес е прекрасен деня.
Както обикновено, моля.
Май Ширатори-сенсей е дошъл само за поничките.
Всъщност май е дошъл заради сервитьорката.
Ще се разкараме оттук едновременно, за да не ни хване.
Това ли му било задния вход?!
Това е килер, в който слагат инструментите!
Да се махаме оттук.
Но ако тръгнем Ширатори ще ни открие.
Джунпей-кун, внимавай къде ме пипаш.
Извинявай. Ръката ми е заклещена.
Не ме пипай там.
Извинявай.
Джунпей-кун, престани да се движиш.
Манака-кун, не си движи ръката.
Не го правя нарочно.
Намирам се между две момичета в малък килер и с този прекрасен аромат...
Колко още ще издържа?!
Благодаря ви!
Ще се видим утре.
Боже, този тип е дразнещ. Всеки ден ме следи.
Така е.
Изморена съм.
Аз също.
Но беше забавно да бъдем на тясно място...
Нещо странно ли казах?
Не е заради това. Просто наистина изглеждаш сладка, когато си пуснеш бретона, Тоджо-сан.
Джунпей-кун, не мислиш ли?
Да, така е по-добре.
Накрая така и не успях да науча много по математика.
Само ако Ширатори не беше идвал.
Какво ще кажеш да се присъединиш към нас утре в библиотеката да учим?
Ако сме трима ще е по-весело.
Така е. Нека се присъединя и аз, Тоджо-сан.
Добре.
Чухме всичко.
От сега нататък ще уча с Нишино.
Добро утро, Манака-кун.
Какво?
Не, няма нищо.
Добро утро!
Тоджо-сан, много си сладка!
Притеснителна съм, въпреки че просто ме лескаеш.
Не те лаская, наистина си сладка.
*Библиотека*
Какво?
И вие ли ще учите?
Каква изненада.
Искаш да кажеш "каква неочаквана среща". Защо сте тук?
Добро утро, Цукаса-чан.
Опитах се да го спра, но...
Това е последен шанс за Комияма да се хареса на Нишино.
Красива си както винаги.
Има ли нещо, което не разбираш?
Комияма-кун.
Днес ми изглеждаш различно.
Наистина ли?
Схванах. Прическата ти е различна.
Сменила си прическата. Добре изглежда. Отива ти.
Сладко е. Трябва винаги така да носиш косата си.
Мерси.
Започвай да учиш, Комияма.
Добре де.
Извинявай.
Комияма-кун.
Комияма.
Какво се случи?
Прекрасно.
Тоджо Ая-чан е върхът!
Върхът. Върхът. Върхът.
Трябва да лежиш иначе кръвотечението няма да спре.
Бяха мекички. Бяха мекички...
Моят първи път.
Първо Нишино а сега Тоджо?
Пада си по момичета, които никога няма да му обърнат внимание.
Не бих казал, че тя няма да му обърне внимание.
Тоджо си няма гадже.
Може и да няма, но ако тя харесва друг той няма никакъв шанс.
Някой, когото харесва?
Има ли такъв?
Не си ли разбрал? Както и да го погледнеш е ясно, че Тоджо те харесва.
Тоджо... ме харесва?
Ама аз...
Превод: Bakuramariks @Отаку България http://otaku.bg/
Денят започна неочаквано.
Започваме деня със свински котлети?
Да. Обяда ти също е свински котлети.
И вечерята ти също е свински котлети.
Ще готвя свински котлети, докато не обяват резултатите.
Не мразя свинско, но да го ям всеки ден...
Обуй си първо десния крак, десния. Такава е традицията на сем-во Манака.
Престани вече.
Първия ден от приемните изпити на "Изумизака".
Ще има много да учим, не мислиш ли?
Да дадем най-доброто от нас, Джунпей-кун.
Да!
Вижте онова момиче. Не е ли е сладка?
Как ли се казва.
Аз съм на третия етаж.
Безпокоя се, че ще си в друг клас.
Учихме с Тоджо, всичко ще е наред.
Тогава да се постараем.
Да.
Манака, закъсняваш. Чаках те.
Комияма, надявам се да не ме питаш за отговорите на въпросите.
Не съм глупав. Погледни зад теб.
Все още не са дошли, но...
Не е това. Някой от нашето училище и от бившия ни клас ще седи там.
Не е ли е странно? От нашия бивш клас само аз и ти би трябвало да взимат този изпит.
Кой е човека?
Може би е Тоджо.
Тоджо...
Невъзможно.
Май се е влюбила в мен и е дошла тук.
Красавицата Ая-чан!
Няма как да се случи. Откъде ти хрумна, че е влюбена в теб?
Не знам, нали учихме заедно.
Може би постепенно е започнала да се влюбва в мен.
Не бъди идиот.
Първо на първо, няма начин ученика номер едно на нашето училище да взима изпита за "Изумизака".
Тя би се стремила към по-престижно училище.
Това е вярно, но...
Но ако Тоджо наистина дойде, чудя се какво ли би станало...
Може би защото тя...
Не. Прекалено много му мисля.
Но...
Изпита ще започне след малко.
Моля ви да си оставите само моливи, гумички и листата с изпита.
Тя не дойде.
В момента трябва да се концентрирам върху изпита.
Започвайте!
Извинете, че закъснях.
Номер 173, Тоджо Ая.
Побързай и сядай.
Ая-чан!
Младежо, седни си на мястото!
Успокойте се и продължете с изпита.
Това е Тоджо...
Но както и да го погледнеш...
... тя не е Тоджо, която познавам.
Тя е... момичето с ягодовите гащички.
Какво става тука?
Момичето, в което мигновенно се влюбих...
... се оказала Тоджо.
И това момиче седи точно зад мен.
За какво си мисля по средата на изпита?
Това е Тоджо без очилата и вързаната коса, така ли?
Може би прибързах с нещата. Тоджо е момичето с ягодовите гащички...
Аз я видях за кратко.
Само ако можех да видя лицето й.
Ти там, не се обръщай.
Какво ти има? Зле ли си?
Не, добре съм.
Никога не съм си я представял така.
Тоджо без очила.
Тоджо Ая, която познавам е обикновено момиче пишеща романи.
В съзнанието веднага изникват очила...
Но гащичките на ягодки карат в съзнанието ми да се появява образи на всичко друго, но не и на очила.
Питам се дали ще ми покаже гащичките си.
Представям филм с Тоджо с очила...
... и филм пак с нея, но без очила.
Вече започвам да се възбуждам.
Коя Тоджо е по-добра? Не мога да реша.
Ако можех щяха и двете да са мои.
О, да.
Тоджо има големи гърди.
Не остава много до почивката.
Тогава може би ще мога да поговоря с Тоджо~
Почивката...
Ей ти, по-тихо!
Сядай.
Докато съм си мислил за глупости времето...
Дори не съм решил задачите си.
Аз съм тъпак, тъпак, тъпак!
Съберете листата.
Лошо.
За да влезна в това училище учих здравата, но...
Дори и Тоджо прекара време в учене за входния изпит.
А да, Тоджо.
Няма я.
И аз исках да се опитам да говоря с нея.
Но тя излезе от стаята.
Побързайте и си сядайте на местата.
По време на почивката за следващия изпит и по-другия, Тоджо се измъква.
И се връща навреме само за изпитите.
Но дори и да е така, поне можах да видя лицето й.
Но у мен се появи странно чувство.
Защо Тоджо взима изпитите за тази гимназия?
Може би са като предпазни мерки, ако се провали. Но тя би се справила в по-претижна гимназия.
Свърши се! Сега ни остава само да чакаме резултатите.
Пак ли отиваш някъде, Ая-чан?
Прости ми, Тоджо. Прахоса от времето си, за да ме обучаваш,
а аз бях разсеян.
Тоджо-сан?
Манака-кун, ще е прекрасно, ако те приемат.
Тогава ще можем заедно да снимаме филми.
Толкова ми е болно, че чак не мога да спра да плача.
Да не би Тоджо... заради мен...
Очилата ми взеха та се счупиха в деня на изпита.
Ще снима филми...
... с Тоджо?
Точно така. Очила или гащички - вече няма значение.
Аз, Манака Джунпей, съм постоянно обзет от мисли за Тоджо Ая.
Превод: Bakuramariks @Отаку България http://otaku.bg/